Ne, ne, ne...
Přestaň, přestaň!
Nech toho, nedělej to!
Nech toho, lechtáš mě.
Ta barva ze spreje se mi dostala z nosu.
Mám taky barvu na tváři?
Ty vole, koukni na Měsíc!
Oh, mazec.
Co?
Když takhle vidíš Měsíc,
myslíš někdy na to,
že život je tak úžasnej,
že bychom ho neměli promrhat tím,
jak jsme věčně věků zhulení?
Ne.
Myslím na to, jak moc bych chtěl být vlkodlakem.
Co bys dělal, být vlkodlakem?
Byl pořád zhulenej.
Co je to?
Aah!
Odkud to přichází?
Fakt se to právě stalo?
Hej. Hej, hej...
Hustě, vole. Ty vole, si v poho?
Jo, myslím, že jo.
Vole, jsi v pořádku?
Vole, vždyť právě řekl, že je.
Ne tenhle týpek.
Tenhle týpek.
Au, vole.
Nemyslím si,
že ten týpek je v poho.
Fanweb o Aktech X www.kultx.cz
Muldere...
co to děláš s mým plakátem?
Scullyová, během toho, co jsme byli pryč,
se mnoho "nevysvětlitelného" vysvětlilo.
"Závod údolím smrti"?
Ukázalo se, že to byly jen útvary z ledu,
pohybující se kolem,
jak docházelo k tání.
Ano, led.
Pokora mi brání v tom, abych opakoval,
jak jsem si jednou myslel,
že to mělo mít něco společného
s řadou záhadných pozorování
kamenných stvoření v Coloradu,
což se ukázalo být jen
reklamní atrakcí
místního krajinářského byznysu.
Je úžasné,
procházet tyto archivy s čerstvýma,
ne-li moudřejšíma očima,
kolik z těchto případů,
ať už je to "pásovcový muž"
nebo "chlupaté cosi z Walla Walla",
mohou být vysvětleny jako žertíky bratrstev,
vtípky se skrytou kamerou, blbosti, co lidi dělají
prostě jen proto, že jsou znudění a/nebo šílení.
A když to není ani jedno z toho,
no, tak to nejspíš byl jen ten led.
Muldere, bereš svoje léky?
Scullyová, Charles Fort strávil celý svůj život
výzkumem přírodních a vědeckých anomálií,
o nichž napsal čtyři knihy,
které všechny do detailu znám.
A na konci svého života
se Fort sám zamýšlel,
jestli to všechno nebyla ztráta času.
Chápu to.
Jsem muž středního věku, Scullyová--
ne, jsem, jsem.
Přemýšlím, že možná
je čas odsunout tyto dětinskosti,
všechny ty bigfooty, motýlí lidi a zajdaleny (kříženec zajíce a antilopy).
Myslel jsem, že bude skvělé vrátit se do práce.
Ale je tohle opravdu to, jak chci strávit zbytek života?
Chytáním příšer?
Dali nám nový případ, Muldere.
Případ s příšerou.
Jeden svědek tvrdí, že to stvoření mělo tři oči,
a ten druhý, že jen jedno.
Všimni si, že neudělali fotku, což je divné,
protože dnes má každej kameru.
Chceš s těmi svědky mluvit, když už jsme tu?
No...
Každopádně, tohle je oblast,
kde říkají, že viděli toho netvora,
jak napadá zaměstnance útulku,
i když on tvrdí, že neviděl,
co bylo to, co ho napadlo.
Jistěže ne.
Pumy vždycky napadají zezadu.
Byl tady, protože ho zavolali kvůli pumě.
Takže to byla puma!
Přesně to zabilo druhou oběť.
Ano, to je přesně to, co si místní policie myslela,
až do příštího rána, kdy udělala ohledání
a našla tady v té oblasti
další tři oběti.
Vlci, Scullyová.
Vrátili se do této oblasti.
Vlci si berou kořist do svého doupěte.
Dobře, ale všichni byli znetvořeni
naprosto stejným způsobem.
Nicméně, třetí oběť na sobě neměla žádné oblečení.
Možná to byl nudista.
Dal si nudistickou půlnoční túru
a byl napaden vlkem, pumou nebo medvědem.
Možná všemi naráz.
Takhle bych taky rád umřel.
Jedinečnost těch zranění, Muldere...
naznačuje lidský element.
Ach, Scullyová, vzdal jsem se profilování dřív,
než jsem se vzdal příšer.
Viděla jsi jednoho sériové vraha, viděla jsi je všechny.
Muldere, vidím, že procházíš nějakou
sebe-zpochybňovací fází,
ale lidi tady byli zavražděni.
A když to pomůžeme zastavit,
a zachránit pár životů, myslím, že to je něco,
co bude nesporně stát za to,
bez ohledu na to, zda to, co najdeme, bude
člověk, zvíře, nebo...
- něco jiného. - Dobře.
Když to řekneš takhle...
Ale pamatuj moje slova, Scullyová,
ať chytneme cokoliv, co tu vraždí...
bude to mít jen dvě oči.
Chceš zapařit?
Ale, no tak...
Dnes je úplněk.
Pojďme si užít, zlato.
Dva za cenu jednoho.
- Nebo sólo... - Ne.
Vy ubozí parchanti.
Vypadá to, že jste tomu dala slušnou ránu.
Myslím, že jsem ho trefila přesně na jeho roh.
Hmm.
Mělo to roh?
Jako... jednorožec?
Mělo to rohy!
Vzadu na hlavě,
jako ještěr nebo tak.
Vypadalo to nějak takhle?
Ne.
To, co jsem viděla, mělo jen dvě oči.
A mělo to spoďáry.
Boxerky nebo slipy?
Těsný slipy.
To samý, co jsem taky nosila.
Nechala jsem se předělat loni.
Viděla jste, kam to zmizelo?
Řekla jsem poldům, že se to odplazilo tudy,
ale myslej si, že jsem na fetu.
A jste?
Jo.
Haló...
Nějaké stopy čehokoliv?
Ne!
Takhle se plížit na člověka.
Promiňte.
Hej, nejste ten úředník,
co byl napaden minulou noc?
To jsem byl já.
Takže máte nějaký nápad, jaký druh zvířete
mohla ta žena dnes večer vidět?
Zavolali mě sem
kvůli zatoulanému štěněti.
Já...
tak nějak jsem doufal, že to bude ono,
protože zvládnu kočky a psy,
ale nic většího.
A začal jsem opravdu zpochybňovat...
Kariérní rozhodnutí?
Ne, svůj život.
Co to děláš?
Muldere...
Pokud ta věc vypadá, jak lidi říkají, že vypadá...
chci mít dobrou fotku.
Pokud ta věc vypadá jako ty kresby,
vyprázdním do ní svůj zásobník,
i kdyby na sobě měla ty spodky.
Muldere...
Ach, to je nová aplikace pro foťák.
Nejsem si jist, jestli funguje správně.
Co je to?
Je to čerstvé tělo.
Uslyšel jsem zde zvuky, tak jsem přiběhl.
Co to máte s telefonem?
Netuším, mám tam novou aplikaci.
Nevím, jestli funguje správně.
Děláte fotky nebo video?
Nevím.
- Běžte do nastavení. - Kde?
Jděte do nastavení.
Muldere!
Ne, jsem v pořádku
Máš na sobě krev.
Nemyslím, že je moje.
Dobře, to by bylo.
Končím.
Viděl jsi to dobře?
Mám fotku.
- Ou. - Pardon.
Trochu soukromí, prosím.
Neviděl jste...?
Tady to má ucho.
Nebo možná...
možná je to noha.
- Muldere... - Na tomhle...
pokud zašilháš,
to vypadá jako...
něco.
- A pak toto...
Tady... tady je to přiblížený.
- Ale co to je? - Detail.
Toho stvoření.
A pozor, neřekl jsem "příšera".
A není to bigfoot.
Ale rozhodně to bylo zvíře...
velké jak člověk a bezsrsté.
Možná šupinatý bigfoot.
Hej, koukni na video.
Podívej.
Muldere, objektiv ti točil špatnou stranu.
Jo, je to ta nová aplikace.
Ale podívej.
Vystřelilo to na mě krev.
Přímo z jeho oční bulvy, Scullyová. Tedy myslím...
Nebylo snadný to vidět,
protože jsem měl krev v očích.
Zatím jsem neudělala analýzu krve,
ale jsou to pravděpodobně zbytky krve
oběti z předešlého útoku.
A zvířata nestřílejí krev z očních bulv.
Oh, ne?
No, řekni to rohaté ještěrce...
která střílí krev ze svých očí, Scullyová, ano.
Je to obranný mechanismus.
Vědecký fakt.
Muldere, ten internet pro tebe není dobrý.
Copak zde není podobnost s tím,
co svědci tvrdí, že viděli?
Co, takže teď tvrdíš, že byli napadeni
dvoumetrovou rohatou ropuchou?
Ou. Zůstaňme, prosím,
v oblasti přírodních věd, můžeme?
Prvotní ohledání kousnutí
na této ráně naznačuje,
že je způsobil člověk.
Takže hledáme rohatého ještěra velikosti člověka
s lidskými zuby.
To zní trochu trhle, že?
Jo.
Vážně si to užíváš, že Scullyová?
Jo.
Užívám.
Zapomněla jsem,
jak legrační tyto případy mohou být.
Byl to dlouhý den, Muldere.
Proč se nevrátíš do hotel a trochu si nedáchneš?
A zkus nesnít o příšerách.
Áá! Příšera!
Pomozte mi, je to příšera!
Je tady všechno v pořádku?
Eh, jo.
Omlouvám se za vyrušení.
Jen hádka s neposlušným hostem.
Nyní, prosím, se vraťte do svého pokoje.
Slyšel jsem, že někdo křičel "příšera!".
Takhle on měl tu drzost mě nazvat,
jen proto, že jsem ho vyzval, aby zaplatil své účty.
To ze mě dělá zrůdu?
Jistěže ne.
Přesně.
Teď už ale běžte, nebo vás zabiju.
Ou, znovu zdravím.
Jen hledám automat na led.
Hej. C-co tam sakra děláte?!
Tam vzadu je soukromý prostor.
Tam vy nemáte co...
Oh...
Je to bezpečnostní opatření.
Musel jsem to tam dá po 11. září.
Já vás nenahlásím.
Když se člověk přihlašuje do zařízení jako je toto,
jeden očekává, že manažer bude něco jako Norman Bates.
Ale mám jisté podezření,
že jste v tom zničeném pokoji viděl něco,
co vás mimořádně rozrušilo.
Můžete mi říct, co to bylo?
Vy, eh...
vy tomu nebudete věřit.
Schválně.
Mmm... mmm!
Jo...
Každý den to samé!
Proč?
Nenávidím tě!
Já už takhle nemůžu dál.
Zešílím z toho,
každej den na tebe koukat.
Dost!
Tohle mu půjde na účet.
A ty! Ty parchante!
Zítra už mě nevzbudíš!
Rozumíš?!
Mám toho dost!
Ah...
Děje se to znovu.
Prosím.
Ať je to už naposledy.
He?
Áá!
Teď už nevidíš...
Příšera!
Pomozte mi! Je to...
Příšera.
Tohle je to stvoření, které jste viděl?
Ale s dvěma očima?
Jo.
To je přesně ono.
A je tohle ten muž?
Ou.
To je přesně to, co jsem se vám snažil říct.
Jsou jeden a ten samý.
Je to příšera, Scullyová, prostě a jednoduše.
A ne jen nějaká všední, standardní příšera,
ale bavíme se zde o proměně.
Člověk v příšeru a zase nazpátek.
Na což, jak vím, řekneš:
"Ale Muldere, to se děje jen ve vlkodlačích mýtech,
které byly vykonstruovány, aby vysvětlily násilné chování lidí,
kteří byli pokousáni vzteklými zvířaty, než svět medicíny vysvětlil vzteklinu."
Ale je to tak divné věřit, že některé legendy
jsou založeny na skutečných událostech a ne jen neinformovanosti?
Na což vím, Scullyová, že řekneš:
"Ale Muldere,
to se vzpírá všem známým zákonům vědy a přírody."
Přesně, Scullyová, všem známým zákonům.
Co když tato bytost, na kterou jsme narazili,
je zde, aby vytvořila zcela nové paradigma
pro chápání života jako takového?
Nebo sama věda možná byla použita k vytvoření této "nepřirozené" bytosti.
Možná jde o nepovedený geneticky modifikovaný organismus
nějaké armádně-zemědělsko-farmaceutické korporace.
Možná ta bytost bývala vědcem,
který na sobě nedbale experimentoval
a nyní se proměňuje v padoucha,
co se krmí na lidském mase.
Na což, jak víme, řekneš:
"Ale Muldere, to zní jako paranoidní blouznění
nějakého pošahaného šílence."
Nevím, co je ta věc zač, Scullyová,
ani jak konkrétně mohla vzniknout.
Vše, co říkám, je, že je to příšera.
Jo, takhle mám ráda svýho Muldera.
Takže se mnou souhlasíš?
Ne!
Jsi naprosto šílený!
Ale co fakta?
Jaká fakta?
Ten chlápek,
jehož manažer právě viděl změnit se v příšeru,
měl na sobě oblečení jedné z našich obětí,
čehož jsme si napoprvé nevšimli,
protože jsme mysleli, že pátráme po zvířeti.
Ukázalo se, že napůl jsme měli pravdu.
Ano, dobře. S tím člověkem si musíme promluvit.
No, pochybuji, že se vrátí do svého pokoje.
Získal jsem od tam některé jeho osobní předměty,
což nám pomůže ho vypátrat.
No, to zní jako nadějný vyšetřovací plán.
Každopádně, první věc, co musíme udělat, je,
odhlásit se z tohoto motelu.
Bylo nebylo, existovala vesnice,
která byla terorizována lidi požírajícím ještěřím drakem.
Místní konstábl udělal vše,
aby příšeru zabil,
ale nic ji nemohlo zastavit.
Takže, nakonec, navštívil cikána,
který mu řekl, že jediný způsob, jak příšeru zabít, je,
bodnout ji do slepého střeva kopím vyrobeným ze zeleného skla.
P-proč zelené sklo?
A proč slepé střevo?
Kdo to sakra ví?
V těchto starých pohádkách,
příšera musí být vždy zničena
nějakou formou probodnutí--
stříbrná kulka, dřevěný kůl...
naši předci byli zjevně posedlí
impotencí, stejně jako jsme i my.
Takže si vytvořil kopí ze zeleného skla
a bodl příšeru do slepáku.
Ale jak příšera umírala,
konstábl si uvědomil,
že se dívá přímo do zrcadla.
Celou dobu byl ta příšera, víte?
A pointa?
Je snadnější uvěřit v monstra
tam někde venku,
než přijmout, že skutečná monstra dlí někde uvnitř nás.
Tady...
někdy tady.
Někdy taky tady.
Ne všechno může být popsáno psychologií.
To si myslíte vy.
V každém případě,
vzpomněl jsem si na tento příběh,
kvůli bludu vašeho podezřelého,
že kdykoliv se objeví Měsíc,
on se změní ve vlkodlaka.
Vlkodlaka?
Promiňte, myslel jsem ještěra.
Vlkodlaka tu mám v pondělí.
V každém případě,
předepsal jsem pro něj toto antipsychotikum,
ale pochybuju, že mu nějak pomůže.
Proč ne?
Vypadá dost šíleně.
Vaše, eh, záznamy neposkytují příliš mnoho informací,
předpokládám, že "Guy Mann" není jeho pravé jméno.
Máte nějaký nápad, jak bych ho mohl najít?
Tipuji, že až to na něj příště znovu přijde,
mohl by zajít pro trochu klidu na místní hřbitov.
Připomínka toho, že bez ohledu na to, jak ohromující se naše obavy
mohou zdát, budou všechny vyřešeny,
jakmile budeme mrtví a pohřbení na věčnost.
Vážně si myslíte, že to zní jako dobrá terapeutická rada?
To je to, co já dělám.
Díky, doktore.
Eh... moment.
Lékařský předpis
pro vás.
Pro mě?
Proč pro mě?
Možná jsem vás špatně přečetl, pane Muldere,
ale říkám si,
kdo víc potřebuje antipsychotika,
člověk, který věří, že je ještěr,
nebo člověk, který mu věří. Hmm?
Muldere, to jsem já.
Nevěřím tomu, že řeknu, co řeknu, ale...
Myslím, že jsem zrovna našla tvého ještěro-ropušího muže.
Opravdu?
Jo.
Kde jsi?
V obchodě s mobily u motelu.
Myslím, že tu pracuje.
Hned tam budu.
A Muldere, právě jsem dostala e-mail s laboratorními výsledky,
s krevními testy ze včerejška
a jsou tam nějaké nesrovnalosti.
Muldere?
Vítejte u Smart Phones Is Us.
Jak mohu pomoci?
Zajímalo by mě, jestli vám mohu položit pár otázek.
- Co se sakra stalo? - Nevím.
Přišla jsem a zeptala se ho, jestli mu můžu položit pár otázek,
a on najednou zařval: "Končím!"
Pak začal běsnit.
Utekl zadem přes sklad.
Co tady děláš ty?
Víš, že není bezpěčné,
vyslýchat nebezpečného podezřelého bez zálohy.
Kudy odešel?
Odešel tam, zadní uličkou.
Ale Muldere, mám ty výsledky z laborky a...
Ztratil jste nedávno někoho?
Jo.
Sebe.
Vím, že to zní divně, ale...
ještě před pár dny jsem netušil, že umíráme.
Tedy, vždycky jsem věděl, že můžeme umřít.
Instinktivně jsem věděl, jak se vyhnout smrti, ale,
co jsem netušil, bylo,
že ať děláme cokoliv,
nakonec skončíme na místě, jako je toto.
Nedává to moc smyslu, že?
Nedává to žádný smysl.
Nic nedává smysl.
Nechci vás vyrušovat,
ale vypadá to, že vás něco skutečně tíží.
Možná by vám pomohl si od toho ulevit.
Myslíte... vyzpovídat se?
Pokud máte něco, z čeho byste se chtěl vyzpovídat.
Dobře, doznávám...
že pokud je život nesmyslný,
chci celé to šílenství ukončit.
Ale nechcete udělat něco šíleného, že ne?
Ne.
Jen vás zabiju.
Připraven?
Ne, zbraň ne, vy blázne!
Jste v pořádku?
He?
Ou!
Ou, ne! Ztratil jsem zbraň!
Tady.
No tak, braňte se!
Vím, o co se snažíte.
Zelené sklo, slepák.
Ale já to neudělám.
Nezabiju vás.
Chci vám pomoct.
Jediný způsob, jak mi pomoct, pane,
je zabít mě.
Prosím.
Vysvoboďte mě z toho utrpení.
Dobře.
Udělám to.
Zabiju vás.
Díky, pane.
Jste asi jediná milá osoba, kterou jsem kdy potkal.
Ale nejdřív chci slyšet, jak se vám to stalo.
Celý příběh.
Dobře.
Tohle budete potřebovat.
Je to drasťák.
Přestaňte.
Ne! Ááh!
Ááh!
Vole...
Moment.
Už teď jsem zmatenej.
Řekl jste, že začnete od začátku.
Však jo.
Takhle to celé začalo.
Měl jsem zůstat v klidu, ale zpanikařil jsem.
Snažil jsem se vystrašit toho predátora.
To ho ještě víc rozzuřilo.
Neměl šanci ani na něj vystřelit krev z očí.
Takže vy říkáte,
že vás kousl člověk?
To vypadá jak cucflek.
No, vypadá to jinak, když jsem normální.
Takhle vypadáte, když jste "normální"?
Co?
Tři oči?
Ale jo, je to vlastně dost přesné.
Tak k-kdy jste se
poprvé proměnil?
No, to se stalo dalšího rána.
Moje proměna nebyla jen fyzická, ale i psychická...
Slyšel jsem hlas v hlavě.
Můj hlas.
Stal jsem se vědomím svého nevědomí
a pak jsem si uvědomil první věc:
"Jsem nahý!"
Přemohla mě
iracionální potřeba se zakrýt.
Z mně neznámých důvodů
tam bylo pár mrtvých těl.
Nikdy předtím jsem nenosil oblečení,
ale skrze nějaký pravěký instinkt
jsem věděl, jak si to obléct.
Jakmile jsem byl oblečený, stal jsem se posedlým...
Bojoval jsem s tím, jak to jen šlo,
ale ztratil jsem kontrolu.
Musel jsem vyrazit na lov.
Potřeboval jsem najít... eh...
Lidskou kořist?
Ne, práci.
Ah...
Moje posedlost nebyla nasycena,
dokud jsem nenašel stálou práci.
Tak jsem šel přímo do města...
a skoro až tragicky...
jsem něco hned našel.
Tak, tento model má 3 000 gigabertzů pixelbitů...
Pro mě to bylo dokonalé.
Neměl jsem tušení, co říkám,
a ani mí zákazníci.
Můžete vidět, že jeho tvar je...
docela obdélníkový...
Koncem dne jsem byl manažer.
Ponecháme-li stranou logistiku...
chybějící sociální zabezpečení, nulové reference...
Nepotřebuju žádnou z těch věcí.
Chápete, teď mám tu jedinou darwinovskou výhodu,
kterou lidé mají nad zvířaty--
schopnost vykecat se z čehokoliv.
Je to lepší než kamufláž!
Neděje se náhodou teď to, že
byste se tu přede mnou ze všech těch věcí jen tak vykecával, že ne?
Nevím, možná.
Nerozumím půlce věcí, co vám říkám.
To mi přijde... znepokojující.
Ještě více znepokojující je to,
co jsem udělal první den po práci.
Byl jsem tak vyčerpaný,
tak mimo, že jsem...
spáchal vraždu.
Koho jste zabil?
Krávu?
Dal bych si dvojitý cheeseburger a velkou várku hranolků.
Pane, pokud nejste v autě,
musíte přijít dovnitř a objednat si.
Proč?
Ve vašem přirozeném stavu
jste vegetarián?
Ne, hmyzožravec.
Ale nikdo nemá rád hmyz,
dokonce ani ostatní hmyz.
Každopádně, vzal jsem krávu,
zapsal se v hotelu,
a pak strávil zbytek dne
bezradným sledováním... porna.
Ale pak někdy během noci
přišla změna.
Jo, správně!
Pojď!
Juchů, ano!
Jsem zpátky, kotě!
Znovu sem byl sám sebou.
A všechno bylo v pořádku...
až do dalšího rána.
Kafe.
Potřebuju kafe.
Byl jsem znovu člověkem.
Šel jsem znovu do práce.
Ale teď, jak jsem měl práci,
musel jsem myslet jen na to, jak moc nesnáším svou práci.
Tak a dost! Končím!
Ale to už mě přemohl lidský strach skončit.
Jak bych zaplatil své účty?
Bez práce nikdy nedostanu půjčku,
nedostanu ani hypotéku, ať už je to cokoliv.
Už tak jsem byl dost vyděšen,
že jsem si nenašetřil dost na důchod.
A co dalšího bych měl dělat?
Pokud stále nemám napsán svůj román,
nenapíšu ho už nikdy, víte?
Zkrátka jsem už nemohl dál.
Tak jsem... navštívil šamana.
Psychiatra.
Ah.
Ale medicína, kterou mi dal, mě nevyléčila.
Jen mě poblbla.
Následkem čehož jsem...
udělal něco šíleného.
Napadl a zabil jste někoho?
Ne, vzal jsem si štěně.
Pojmenoval jsem ho Daggoo.
Daggoo!
Daggoo.
Brzy jsem si uvědomil,
že jediný způsob, jak být šťastný jako člověk,
bylo trávit všechen volný čas
ve společnosti ne-lidí.
Hráli jsme si celou noc.
Ale dalšího dne,
když jsem se vrátil z práce...
Daggoo, jsem doma!
Daggoo?
Daggoo!
Uklízečka ho musela omylem pustit ven.
Daggoo!
Hledal jsem všude. Celou noc.
Bylo to beznadějné.
Daggoo!
Protože život je beznadějný.
Několik prchavých okamžiků štěstí,
obklopených zdrcující ztrátou a smutkem.
Daggoo!
Daggoo...
Proč se namáhat?
Právě když jsem vzdával hledání...
Uviděl jsem ho.
Daggoo?!
Ne.
Muže, který mě kousl
a proměnil mě v člověka.
Jen zahlédnutí toho parchanta
mě učinilo ještě víc člověkem,
protože mě náhle naplnilo jedinou věcí,
které pouze lidé rozumí - pomstou.
Zvedl jsem se a sledoval ho.
- Chtěl jsem jen... - Uškrtit ho a sníst?
Ano!
Konečně se někam dostáváme.
Ale zrovna když jsem to chtěl udělat...
Viděl jsem, jak to samé udělal někomu jinému.
Nikdy jsem neviděl tolik bezdůvodné brutality.
Byl jsem hrůzou bez sebe,
až jsem si nevšiml, že už vyšel Měsíc.
Vidět to všechno,
čeho je lidská přirozenost schopná...
už jsem toho nechtěl být součástí.
Rozhodl jsem se zahodit oblečení a vrátit se do divočiny!
Člověče, ta dala ránu jak chlap.
To protože mužem bývala...
Uh, ona... kdysi...
Ona je oboupohlavní.
Co?
Nemůžete se předělat do jiného pohlaví!
To je šílené!
Není to šílené.
Je to vlastně vcelku častá lékařská procedura.
Nepotřebujete operaci, technicky...
Možná to je to, co já potřebuju!
- To je lék! - Ne.
No, musím se přestat měnit.
Podstoupím operaci.
To je něco jiného.
Na ceně nezáleží.
Udělám to.
Uříznou vám genitálie.
No, nechám si to ujít.
To... to by byl krok příliš daleko.
- Jo. - Dobře.
No, každopádně, myslím, že mi způsobila otřes mozku.
Zbytek noci mám dost v mlze.
Nějací lidi mě honili kolem kamiónu
a nějakej chlap mě fotil na záchodě.
To jsem byl já, ve skutečnosti.
Já měl pocit, že vás znám.
Ale moment, jak to, že jste se změnil zpátky v člověka?
Ještě nebylo ráno.
Nevím, jak to funguje. Nejsem vědec.
Jen se snažím dopídit nějaké vnitřní logiky.
Proč?
Vnější logika na cokoliv taky neexistuje.
Tak třeba, vrátil jsem se do motelu
a zajdalení hlava ze zdi na mě začala křičet.
Vysvětlete to.
Zajdaleni mě děsí od doby,
co jednoho mého přítele nabodli.
Zajdaleni nejsou skuteční.
Jsou jen podvodem, který spáchal
jistý preparátor z Wyomingu v roce 1932.
Oni... oni neexistují?
No, pak by mě zajímalo, jak to vysvětlíte
mému mrtvému příteli, Georgovi!
Každopádně,
utekl jsem z motelu,
dalšího rána se zas proměnil v člověka
a šel do práce.
Vítejte ve Smart Phones Is Us.
Jak posloužím?
Zajímalo mě, jestli se vás mohu na něco zeptat.
Hmmm?
Myslím, že můj telefon nepracuje správně,
protože hoši mi už neposílaj fotky svýho harampádí.
Myslel jsem, že bychom mohli udělat fotku toho tvýho...
Tak pojď.
Chci tě donutit říct "sýr!"...
Ty seš zvíře!
Zvíře!
To je příjemné!
Oh, nepřestávej!
Ne...
Přestaňte.
To... se nestalo.
Vím, je těžké tomu uvěřit...
ale podle všeho jsem v tomhle úžasnej.
To jste si vymyslel.
Oh... dobře, dostal jste mě.
Od chvíle, co jsem se stal člověkem,
nemůžu si pomoct, ale musím lhát o svém sexuálním životě.
Ale to je jen malý nepravdivý kousek
v celém tom příběhu.
Tak prosím...
Zabijete mě už?
Vy mi nevěříte, že jo?
Myslel jsem, že vám uvěřím,
ale všechno to je
až příliš... fantastické.
Není to fantastické.
Je to tragické!
Ne, myslím, že je to prostě pošetilé.
To je můj život, o čem mluvíte.
Je to i můj život.
Vy a já, my jsme stejní, Guyi.
Oba chceme věřit ve věci, které nejsou skutečné,
dokonce ani možné.
"Je více věcí na zemi i v nebi,
o nichž se ani nezdá..."
"...tvým filosofům." Já to znám.
Ale věděl jste, že v prvotní verzi bylo--
"o nichž se ani nezdá našim filosofům"?
Takže Hamlet nenazval hloupým ignorantem pouze Horacia,
ale nazval ignorantskými blbci nás všechny?
Je to uklidňující myšlenka, že ano?
Protože pokud není už nic dalšího, než život,
jak jej dávno známe,
tak zůstanou už jen obavy,
sebepochyby,
lítost
a osamění.
Foxmane,
musíš moje utrpení ukončit.
Nechci se zítra vzbudit a jít do práce.
Co to sakra je?
Ty jsi federál?
Vyšetřuji ve městě ty vraždy.
A ty myslíš, že bych něco takového udělal?
Co za zrůdu si myslíš, že jsem?
Ty mi nechceš pomoct...
Chceš mě zatknout za něco, co jsem nespáchal.
Kdo tímto způsobem využívá druhé?
Člověk, přesně tak.
Lidská zrádná krysa.
Netrpím bludy.
Vím, kdo jsem.
Nejsem zrůda.
To ty jsi zrůda!
J'accuse Monsieur Mulder!
Utečte, co vám nohy stačí.
Je to příšera.
Utečte!
Příšera!
Ahoj Scullyová.
Hej, Muldere, kde jsi byl?
Spadl jsem z vagónu, Scullyová.
S chutí jsem si připomněl staré dobré způsoby lovení příšer
a nakonec jsem vysál celou láhev.
Beru to tak, že jsi našel svého ještěřího muže.
Jo, ukázalo se, že to nebyl člověk, co se měnil v ještěra,
ale ještěr, co se měnil v člověka.
Nevidím rozdíl.
To je právě ono, Scullyová, žádný rozdíl neexistuje.
Obě varianty jsou stejně bláznivé.
A já byl blázen, že věřil...
No, možná jsem byl jenom blázen, Scullyová.
Možná jsem jím byl vždy..
Kde jsi?
Jsem v útulku.
Čekám, až se tady setkám
s tím naším úředníkem.
Takže nakonec neskončil, co?
Ne, myslím, že je jako my.
Některá pracovní místa drží a nepustí.
Oh, au...
Co to je? Co se děje?
Tady to malé štěně mě právě kouslo.
Kouslo?
Přesto je to roztomilej malej chlapík.
Docela mi připomíná Queequega.
Víš, nedávno uvedli novou srovnávací studii,
která ukázala, že psi
jsou nepřátelští vůči lidem, kteří ubližují jejich pánům?
Myslím si, že se mi stýská
po tom, mít pejska,
někoho, kdo mi zvedne náladu.
- Scullyová?
Tady agent Mulder z FBI.
Potřebuji naléhavě zálohu do místního zvířecího útulku.
A kde sakra je ten útulek?
Scullyová!
Hej.
Zmeškal jsi všechnu legraci.
Jsi v pořádku?
Jo, ale nerada tě zklamu.
Nebyla to žádná příšera, pobíhající kolem a lovící lidi,
pojídající jejich maso,
byl to normální člověk.
Věděla jsi, že to byl on dřív, než jsi sem přišla?
Jo.
Jedna z pitev ukázala,
že skutečnou příčinou smrti bylo uškrcení.
Měla jsem tušení, a tak
jsem zanalyzovala tyč, kterou po sobě nechal.
Našla na ní tkáň i krev z předešlých obětí.
Všechno začalo, když jsem byl dítě.
Toto nekontrolovatelné nutkání ubližovat malým zvířátkům.
Jak jsem zestárl, ta potřeba nezmizela...
Dobře, dobře. Nech si to pro soudce.
Měl jsi pravdu, Muldere--
Viděl jsi jednoho sériové vraha, viděl jsi je všechny.
Ale já měl připravenou celou řeč...
- Jdeme.
Scullyová, to je podruhé,
co ses vydala za nebezpečným podezřelým bez zálohy...
Co se děje?
Myslel jsem, že potřebuješ pár pěkných chvil
se svým ještěřím mužem.
Krom toho, zapomněl jsi... Jsem nesmrtelná.
Oh.
Muldere, jak jsi zjistil, že to byl on?
Procházel jsem si ty fotky, co jsem nadělal,
a uvědomil si, že na jedné je kousnutí,
takže pokud by Guyův příběh byl pravdivý,
znamenalo by to, že byl pokousán...
Pokud by Guyův příběh byl pravdivý?
Hej, kamaráde.
Chceš jít se mnou domů?
Guyi!
Hej, Guyi.
Chytili jsme vraha.
A?
A... na chvíli tam
jsem si myslel, že jsi to možná ty.
No, díky... Asi.
To znamená, že... Teď už vím...
že jsi mluvil pravdu.
To zní jako by sis byl stále nejistý.
No, musím uznat, že je to... eh...
trochu absurdní.
Trochu absurdní?
Je to hodně absurdní.
Tak třeba koukni na tohle.
Kterého génia napadlo
vázat si kus látky takhle kolem krku?
Jen čeká, až tě uškrtí.
Chceš klobouk?
Ne.
Co to děláš?
Toto je čas, kdy můj druh odchází do hibernace.
Doufám, že během toho se zase nezměním v člověka,
a možná, až se zase probudím,
se z celé téhle transformační hlouposti vyspím.
Nevěděl jsem, že plazi hibernují.
Hou, já nejsem plaz.
To je rasismus!
Ou, ou, ou... dobře.
J-jak dlouho budeš hibernovat?
No, nikdy jsem se moc nesžil
s těmito lidskými konstrukty času...
Tak podívejme...
Eh, lunární cykly, ty bychom měli čtyři,
pak tu máme vaše roční období...
10 000 let.
To... není možné.
A je to tu zas, nevěříš mi!
Chci věřit.
Nechtěl jsem, aby to bylo příliš osobní...
Tohle pro mě byla skutečná zkouška.
Prošel jsem si toho hodně.
Ale jen mít tu někoho, jako jsi ty...
Co se snažím říct, je...
Jsem rád, že jsem tě potkal.
Na...
Nápodobně.
Fanweb o Aktech X www.kultx.cz